Koosolek Kehtna vallamajas 6.01.04.
Maha kirjutatud diktofonilindistuselt. Vabandust, kui esineb ebatäpsusi. Edasi on püütud anda olulisemad mõtted.

Koht: Kehtna vallamaja
Aeg: 6.01.04.
Teema: Keskkonnamõjude hindamise programmi täiendamine.

Osalejad:
Alar Noorvee, OÜ Alkranel, keskkonnaekspert.
Marek Sammul, Pärandkoosluste kaitse ühing, projektijuht.
Andres Anderson, Raplamaa Keskkonnateenistus, looduskaitse peaspetsialist.
Reeli Susi, Raplamaa Keskkonnateenistus, looduskaitse spetsialist.
Hetti Kask, Raplamaa Keskkonnateenistus, juhataja.
Kalle Toomet, Kehtna vallavanem, osales ainult sissejuhatavas osas.
Rein Tamme, Paluküla puhke- ja spordikeskuse projektijuht.
Heik Past, Kehtna valla maanõunik.
Ülari Luisk, Kehtna valla keskkonnaspetsialist.
Kaja Mõtsnik, Kehtna valla heakorraspetsialist.
Tõnis Kurisoo, OÜ Valtu Projekt juhataja.
Rein Vood, Paluküla elanik, ettevõtja.
Alar Soo, Keskkonnainspektsiooni Järvamaa osakond, juhtivinspektor.
Leo Parve, Rapla MV, inspektor.
Lembi Sepp, Paluküla hiiemäe hoiu seltsing.
Arvi Sepp, Paluküla hiiemäe hoiu seltsing.
Matis Song, Nädaline, ajakirjanik.
Peeter Mürk, Nädaline, fotograaf, osales ainult sissejuhatavas osas.

Kalle Toomet: Tere! Tahan tervitada teid algava uue aasta puhul ja täna on vast ka viimane päev, mil võiks kõigile soovida head algavat uut aastat ja omalt pooltki ja vallavalitsuse nimel tänan selle eest, mis möödunud aastal sai tehtud. Me siin olemegi kokku tulnud, et oma eelmise aasta lõpuperioodis alustatud teema nüüd kokku võtta. Arutelud on olnud väga asjalikud ja ettepanekud ja see töö, mis tehtud on, on mõlemale poole, nii omavalitsusele kui ka siis tegijatele kindlasti asjakohane olnud ja olen endale saanud päris uusi nägemusi ja uusi ideid selle asjaga kaasnevalt. Tänane päev võib nendele meie tegevustele siin punkti hakkama panema. Oleme jõudnud sellisesse lõppfaasi ja soovin tänaseks päevaks kõigile head tööpäeva. Omalt poolt vabandan, et ma ei saa teie hulgas siin olla. Lahkun ära kohe, aga mul on päris head abilised siin, kes on valla poole pealt ja või kes on seda tööd teinud väljastpoolt valda, soovin teile siis head tööpäeva jätku. Ja päeva edasiviijad on siin kohapeal olemas. Aitäh teile. /Vallavanem lahkub koosolekult./

Alar Noorvee: Niisiis tehti ettepanek läbi viia veel üks arutelu, et võimalikke täiendusi keskkonnamõjude hindamise programmi sisse viia Paluküla hiiemäele rajatava, /parandab ennast/ planeeritava puhke- ja spordikeskusega seoses. Ja sellega seoses, kuna on ilmnenud uusi asjaolusid, siis võiks seda arutada. Siin on nüüd kuklaste liik peale meie viimast arutelu selgeks saanud, vahetult pärast seda saime teada, et tegemist on hiiemäel palukuklastega, asurkonnaga. Ja siis on jõudnud meieni ka hiiemäe hoiu seltsingu ja Maavalla koja hinnangud, et kuidas seda hiiemäge võiks siis hiiekohana edasi kasutada. Nüüd sissejuhatavalt ütleks nii palju ära, et peale viimast arutelu ma kirjutasin aruande enam-vähem koos oma kolleegidega valmis ja me jõudsime üldise mõjumaatriksi põhjal arusaamale, et kavandatav tegevus või siis mõningate leevendavate meetmete arvestamise korral oleks kavandatav tegevus kõiki mõjusid kokku arvestades kõige sobivam alternatiiv. Siin on muidugi palju vaidluskohti selle sama hiiemäega ja hiiekohaga seoses, mispärast tekivad kõige suuremad vastuolud, et usuliste tõekspidamiste kohaselt spordikeskus oma tehisrajatistega oleks vastumeelt. Ja teised vastuolud, mis samuti hiiekohaga minu arust tekivad, on see, et kui tegu on palukuklastega, siis palukuklased päris tihedas metsas kasvada ei saa, et nende jaoks on vaja valguse ligipääsu ja kui hiiekoha puhul on oluline jällegi see, et seal ei raiutaks puid, ei murtaks oksi, siis tekivad ka seal omaette vastuolud jällegi usuliste tõekspidamiste ja liigi kaitsega seoses. Need on nagu sellised probleemid, mida on väga keeruline lahendada. Ma kahjuks sain nüüd hiiemäe hoiu seltsingu ja Maavalla koja hinnangud kätte alles praegu ja need pole kahjuks varem minuni jõudnud, siis ma ei ole nendega sügavuti kursis, aga ma põgusalt jõudsin siin üle vaadata, et eelmine kord kui justkui jõuti kokkuleppele, et võiks üritada leida kompromissi nende spordikeskuse rajamise ja siis hiiekoha osalisegi säilitamise osas, siis praegu tundub, et tõstukite rajamine on siiski vastumeelt kindlasti. Otseselt ma ei tea, kas see peaks olema keskkonnamõju hindamise koht, see asi selgeks vaielda, kuna keskkonnamõju hindamine on oma seisukoha öelnud, et üldiste mõjude koha pealt ei ole need mõjutused nii tugevad, et seda ei võiks teha. Vastuolud tekivad just nimelt usuliste tõekspidamistega ja vastuolu on tegelikult ka kergelt selle tõstukitealuse pinna silumisel kaitseeeskirjaga, kus siis kaevandustegevus kaitseeeskirja kohaselt ei ole üldiselt lubatud. Et nüüd on otsustajate otsustada, kas see silumine on kaevandustegevus ja kas see on lubatud, kui ta on majandustegevus, siis kaitseeeskirja muutmine on lubatud. Keskkonnamõjude seisukohalt iseenesest need mõjutused on väikesed. Et ma ei tea, kust me nüüd siin edasi praeguse seisuga minna. Siin on ka kuulda olnud ettepanekuid, et võib-olla tehakse ettepanek palukuklaste suhtes, et suure asurkonnaga, et laiendada ala sihtkaitsevööndit sinna Paluküla hiiemäe osale. Kas selline taotlus on keskkonnateenistuseni jõudnud? Vahepeal, kui see asi päevakorda tuli, siis oli juttu, et vähemalt selline mõte on.

Andres Anderson: Sellist ettepanekut keskkonnateenistusele otseselt paberi peal ei ole tehtud, kuigi on vihjatud sellele. Aga seda ei peagi tegema keskkonnateenistusele, vaid seda võib ka üks kõik kes kodanik algatada omaalgatuslikult ja kas siis otse keskkonnaministeeriumi looduskaitseosakonnale ja seal vastavad protseduurid, mis seadus sätestab, kuidas see menetlemine käib. Seal ei ole mingisuguseid kitsendusi selles suhtes. Ja üks täiendus veel kaevanduse suhtes. Tahaksin lisada seda, et kaevandust defineeritakse vastavalt eesmärgile. Rohkem ma seda ei kommenteeri.

Arvi Sepp: Võib-olla seose palukuklastega ütleks, et hiiekohtades on palukuklasi, palukuklaste pesi üsna palju võrreldes slaalomimäega ja me oleme valmis leppima kõigi eriteadlaste soovitustega iga palukuklaste pesa kohta eraldi.

Andres Anderson: Jaa, aga neid palukuklasi ei saa vist talvel ka päris otseselt vastu võtta ja ma kujutan ette, et metsaraie, mis seal praegu on tehtud, et ta on mingil moel ka mõju avaldanud olemasolevatele palukuklaste pesadele. Suur pesa võis ka tänu sellele raidele jaguneda noh väiksemateks üksusteks, sest see on nende loogiline reageering, et nad kohanevad olemasolevate looduslike tingimustega. Seda ekspertarvamust saaks teha ikkagi kevadel. Praegu on vara veel. 

Marek Sammul: Ma tahaks ka võib-olla kommenteerida seda vastuolu kuklaste ja nii öelda hiie säilimise koha pealt. Nüüd need kommentaarid, mis siiamaani on laekunud hiite osas, ma ei oska öelda, millest on lähtunud hiiemäe hoiu seltsing, kelle soovitustest või kuidas, aga need kommentaarid, mis on laekunud Maavalla kojast Ahto Kaasiku kaudu, siis Ahto Kaasik ise on suhteliselt, ma ütleks, äärmuslik, selline, äärmusliku hiie nägemusega inimene. On terve rida maausulisi, kes suhtuvad hiite majandamisse või hoidmisse või sellesse kujundamisse oluliselt leebemalt ja ei näe hiit ainult täiesti nii öelda puutumatu loodusega tükina. See tähendab seda, et kui praegu näiteks hiiemäe arengunägemus Maavalla koja poolt esitatuna näeb välja metsa arenguna, et lubatakse sinna kasvada mets ja ei lubata seda arengut peatada, siis tõenäoliselt nii mõnigi teine maausuline lubaks seal ka säilitada seda rohumaad, rohumaa osa, läbi niitmise ja loodussõbraliku tegevuse. See ei puuduta tõenäoliselt metsade raiet kui sellist, et ei minda nüüd metsa lagedaks raiuma, küll aga lubab heinamaad niita, mis tähendabki seda, et metsa ei teki ja säilitab sealjuures selgelt need kelgutamise ja suusatamise võimalused.

Andres Anderson: Täna ennem siia tulekut me ka viibisime seal, siis katsusime leida olemasolevatele vanadele puudele eelmise generatsiooni säilmeid. Neid me ei leidnud, mis ei tähenda seda, et neid pole kunagi olnud, saab seda väita, et vahepealne tsükkel on olnud selline, kus ei ole olnud eelmist generatsiooni olemasolevale puistule, mis praegu. Vanemad puuliigid peaks olema alla saja aasta või nii.

Rein Tamme: Tõnniaugus.

Andres Anderson: Selle lähiümbruses.

Rein Tamme: Pole kände.

Andres Anderson: Ei suutnud jah tuvastada. Praegu on ta hästi jälgitav, kuna ei ole lumekatet ja kuna on mets läbinähtav.

Hetti Kask: Aastalõpu Nädalisest ma lugesin viimast artiklit, kus oli juttu leitud kivikalmetest. Kas see oli ajakirjanduse eksimus või on see tõsi? Kivikalmed on ju sellised asjad, mis igasugust kompromissi väga raskeks teevad. Kas see oli ajakirjanduslik eksimus või tõesti leiti kivikalmed? Kes teab seda? 

Andres Anderson: See ajalehe artikkel oli Matis Song. /Matis Song oli kõnealuse artikli autor./

Matis Song: Seal oli, ma mäletan, tähendab, et seal viidati sellele, kui see kiri tuli Lembi Sepa poolt, siis seal viidati võimalikele kivikalmete olemasolule. Seal pole öeldud. Et ma kasutasin nagu seda…

Hetti Kask: Avalikku kirja.

Matis Song: Jah, avalikku kirja.

Hetti Kask: Muinsuskaitseamet peab seda ütlema.

Matis Song: Jah.

Hetti Kask: See polnud arusaadav, kui kiirelt lugeda, siis tundub, et on leitud. Siis see muudaks kohe pilti jälle. Tuleb leida uued alad ja tuleb käsitleda seda ala ja võimalikult laiemalt.

Andres Anderson: Siin on jah konkreetselt öeldud, /loeb ajaleheartiklit/ et koja avaldusel põhinev see, rahvapärimustel ja leitud kivikalmetel, mis pidid olema usulised objektid.

Madis Song: Seal.

Andres Anderson: Tähendab seda võib nii ja naa välja lugeda, aga esimesel silmapilgul küll jäi selline tunne ja kui nüüd küsida kellegi teise käest, kes seda artiklit loeb, tema teeb sellest järelduse, et seal ongi leitud need kivikalmed. Et kui on selline ajaleheartikkel, mis annab sellise mõtte edasi, et ongi leitud seal kivikalme, see tekitab kohe sellise reaktsiooni, et kus ta siis tegelikult on, see kivikalme. On ta siis üksik kivi, on ta kivivare, kivikangrud, mida iganes kividega looduses võib defineerida. Kivikalme on väga konkreetne objekt, see tuleb määrata, on ta või ei. Niimoodi ei saa aru.

Heik Past: Kui me kõik Palukülas koos olime /eskiislahenduse tutvustamine Paluküla hiiemäel 20.10.03/, siis selgelt ju muinsuskaitse peaspetsialist mainis kiviaeda, siis ei olnud ühtegi sõna kivikalmetest. Ma mõtlen härra Krauti. /Ants Kraut on osalenud varasematel koosolekutel Muinsuskaitseameti ametliku esindajana./

Andres Anderson: Tähendab oli väide, et on leitud?

Heik Past: Jah.

Marek Sammul: Kuna leid oli ka sügisel, siis kehtib täpselt sama jutt, mis käib ka kuklaste kohta, et seda ei ole võimalik talvel ju uurida, et mis seal siis tegelikult on. Siin peaks ka võib-olla selgus saabuma alles suvel.

Andres Anderson: Ekspert peab ise kohapeal olema.

Marek Sammul: Jah seda peab muidugi eksperdi käest küsima, mõne vastava ala spetsialisti käest.

Rein Tamme: Veel kui segaks nii palju, et äkki oleks võimalik saada selle spetsialisti kontaktandmed, kes talvel või hilissügisel suutis ära, paika panna, kes või mis kuklased need täpselt on. See on natuke kummaline.

Marek Sammul: Kuklaste koha pealt?

Rein Tamme: Noh selles mõttes, et…

Marek Sammul: Või kivikalmete koha pealt?

Rein Tamme: Ei, ma mõtlen kuklaste koha pealt, et hilissügisel, kui nad on maasse pugenud, teha kindlaks, kes nad on. Seda saab väga lühikese aja jooksul teha ju kevadel.

Heik Past: Minu arvates see oli väga hea liik oli, mis avastati.

/Üldine selgitamine ja arvamuste vahetamine./

Marek Sammul projektijuht Rein Tammele: See oli üks kõige parem asjatundja Eestis, kes selle määras. See peab nii olema, selles ei ole kahtlust. Selle aruande ma võin saata. Kas ma ei saatnud? Saatsin. See aruanne on tehtud.

/Palukuklaste liigi määras Eesti Põllumajandusülikooli Taimekaitseinstituudi vanemteadur Ants Johannes Martin./

Andres Anderson: Seal peab suvel töötama, praegu selle visuaalse, see peab olema mikroskoobiga vaadatud. Arvatavasti ta ikkagi sipelgat ennast mikroskoobiga uuris, muidu ei tea.

Marek Sammul: Ei noo, liik ju. Tähendab selles mõttes, kui, ma ei tea, kuidas see proov jõudis selle inimeseni, võib-olla Lembi teab, et kuidas need proovid võeti.

Lembi Sepp: Mina võtsin proovid, ta andis probiirid.

Marek Sammul: Pesast võtsid proovid?

Lembi Sepp: Jaa, ta ütles, kust pesadest.

Marek Sammul: Tähendab selles mõttes selle uurija eest mina julgen küll vastutada, selles tema liigi määrangus ei ole mingit põhjust kahelda, kui tema ei määra seda liiki Eestis ära, siis ei ole Eestis kedagi teist, kes seda oskaks. Temast ei ole paremat eksperti.

Lembi Sepp: Aga kivikalmete puhul, et kiviaiad on hiiemäel olemas. Ja kive on seal. Ja oletatavad kivikalmed on, mis on Liivaku talu taga seal heinamaa peal, need kaks kivikuhja, kivide hunnikud.

Andres Anderson: Siin on nad kivikangrud.

Lembi Sepp: Või on kivikangrud, et sealt on.

Andres Anderson: Need on kaks erinevat asja täiesti.

Arvi Sepp: Arheoloogid ütlevad.

Lembi Sepp: Et sealt on mingeid proove võetud.

Marek Sammul: Kui need on heinamaa peal, siis nad jäävad niikuinii praegu…

Rein Tamme: Tegevusalast välja.

Marek Sammul: Probleemsest kohast eemale. 

Lembi Sepp: Jalgpalli…

Marek Sammu: See on see jalgpallistaadioni koht?

Lembi Sepp: Jalgpallistaadioni kõrval.

Rein Tamme: See ei ulata sinna. Tähendab need märgid ei ulatu sinna maale ja sinna ei ole plaanis ka kellelgi pinnasetöid ega midagi.

Lembi Sepp: Aga te teate neid, eks ole.

Rein Tamme: Jaa, need on need kaks kivikuhja.

Heik Past: Need on need, mida esimene kord /arheoloogia/ professor Valter Lang 2000. aastal või 2002 märkis plaanile. Need on need alad, mis on jäänud kogu aeg välja.

Rein Tamme: Nii palju ütleks veel nende kiviaedade koha pealt, mis on seal mägede nõlvadel, need on siiski, seda ütles ka muinsuskaitse /Ants Kraut varasematel koosolekutel/, põldude vahelised kiviaiad. Mingit sakraalväärtust neil ei ole.

Lembi Sepp: Üks kiviaed on lohu see, seda on…

Arvi Sepp: Üleval haaviku sees on ka veel kiviaiad lisaks.

Rein Tamme: Kivi ei viinud keegi üles mäele. Kivi koristatakse võimalikult väikse vaevaga põllu pealt ära. Me arvestame seda, et põllud olid, maad oli haritavad seal.

Lembi Sepp: Terve hiiemägi ei olnud haritav, kõik ei olnud.

Rein Tamme: Seal on jah, mõned kohad on tõesti, kus pole.

Heik Past: Ma saan aru, et see projekt ei ole käsitlenud mingil määral kiviaedade kokkulükkamist.

Rein Tamme: Ei, absoluutselt.

Heik Past: Või nendest läbimurdmist.

Arvi Sepp: Need, mis nõlvade peal on, need ju tuleb ära võtta eest, kui seal suusatada?

Rein Tamme: Seal ei ole.

Arvi Sepp: Kiviaiad on. Need ei ole kalmed, kiviaia read on.

Rein Tamme: Ma julgeks öelda, et seal on võib-olla mõned üksikud kivid, mis on vaja häda pärast ära võtta. Need on üksikud lahtised, mis on juba pinna peal. Ma ei räägi sellest, et me peame seal maa seest välja urgitsema kive.

Alar Noorvee: Sest nagunii peavad nad sinna tekitama mitmekümne sentimeetrise lumekihi, et seda nõlva kasutusele võtta.

Rein Tamme: Seal on praegu, kujutavad ohtu need kivid tõesti, mis on maa peal. Neid on kaks, kolm tükki kogu nõlva peale.

Andres Anderson: Tähendab taluaedadeks tekitati sellised kiviaiad, need võivad väga edukalt, kui üht huvitavat filmi meenutada, kus Kiir läks Tootsile sulaseks, siis oli ka see teooria ja praktika. Kõigepealt see teooria, milleks kiviaeda teha, mis on tema eesmärk, kui seda eesmärki enam ei ole, siis on ka käitumisreeglid teised. Meie ise tekitame endale neid eesmärke.

Lembi Sepp: Samas kiviaedu Eestis ei ole uuritud. Kiviaia põhjasid näiteks ei ole uuritud.

Rein Tamme: Seal on kahekümnes sajand.

Heik Past: Ega me ei ole keegi võrrelnud ka kiviaedu ja kunagiste talude piire. Talumaade piire, mis Palukülas olid. Ütleme katastriüksusi. Aga mul on tunne, et kui me tahame kompromisse leida, siis pole mõtet ju niisugustesse probleemidesse sügavuti minna, millega ei ole mingit ettevõtmist ega ohustamist.

Rein Tamme: Sest noh nii palju veel, et kui on hiiemäe tipus ristikivi, mis on, nigu peaks ideede poolest olema, maade ristumiskoht ja kui kiviaiad jooksevad sinna niimoodi vaadates kokku, siis on ka üsna loogiline, et ongi talude vahelised kiviaiad.

Arvi Sepp: Siin on ka teistsugused kiviaiad, seal kus haavad kasvavad, mis ei ole seostatavad nii kergesti mingi põllupidamisega, millel võib olla see ülesanne, et ta piiritleb püha territooriumi.

Rein Tamme: See võib olla talude ajal tehtud kiviaiad, tehtud käsitsi, kus on pärast juba mehhanismidega juba kergelt üle käidud. Kus on võimalik juba, ära purustatud või mis iganes.

Marek Sammul: Me võime nende kiviaedade üle fantaseerida nii või naa. Küsimus on, selles, et meie ei tea. Ma julgen öelda, et siin pole ühtegi inimest, kes julgeks öelda, et ta on ekspert. Võib-olla on? Ma ei tea. Aga ma kahtlen, et ei ole eksperti kiviaedade alal. Võib-olla tasuks siin lähtuda sellest, et kuhu iganes programmi, projekti kirjutada sisse, et kiviaedu ei lõhuta, ei rikuta, ei muudeta ja selle uurimine ja nende ülesannete või selle ajaloopärandi selgitamine jätta siis spetsialistidele. 

Alar Noorvee: Põhimõtteliselt on see tegelikult ka kirjas, sest Muinsuskaitseamet on oma ajutisse kaitse alla võtmisega oma sätetes selle, et olemasolevaid ei tohi rikkuda, peab toimuma tegevus nende järelvalve all.

Marek Sammul: See lõpeb paari kuu pärast. 

Alar Noorvee: Jah.

Marek Sammul: Selles mõttes, et mina saan selle kirjutada kaitsekorralduskavasse ja tõenäoliselt ka kirjutan ja see on mingil määral seal mingite piirkondade osas ka sees juba, aga see on hea tahte ja kokkuleppe küsimus.

Alar Noorvee: Selle võib ka keskkonnamõjude hindamisse veel ekstra eraldi reana välja tuua.

Marek Sammul: Sest see on lihtsalt üks ohu objekte. Ma ei näe praegu seda, et seda reaalset ohtu või vajadust neid kiviaedu lõhkuda oleks.

Rein Tamme: Ei, ta pigem muudab asja atraktiivsemaks, kui ümbert on koristatud, niidetud ja on ikkagi jälle mingisugused jäljed ajaloost.

Andres Anderson: Ja ma usun, et kaitseala valitsejad on ka seda meelt, et kiviaiad säiluksid.

Rein Tamme: Nad tuleb pigem esile tuua, kui, sest nad ei sega absoluutselt ühtegi tegevust, mis on planeeritud, ei sega, ei häiri. Probleemi pole.

Marek Sammul: Mul on küsimus selle maastikuilme ja õigupoolest pinnase teisaldamise ja silumise koha pealt. Ma silmasin nüüd siin kiiresti vaadates seda aruannet, et seal on välja toodud vähemalt ühe variandi puhul mõjutatav pindala, et kui suure osa pindalast saab mõjutatud. Kas selles aruandes kuskil on ka arvutatud, kui suur hulk ruumalaliselt tuleb pinnast teisaldada? Erinevate variantide puhul just?

Alar Noorvee: Ruumala päris välja ei arvutanud praeguse seisuga. 

Marek Sammul: Kas selline kokkuvõttev tabel oleks võimalik sellesse aruandesse panna ühe, teise, kolmanda, neid variante oli neli või viis või palju neid oli.

Alar Noorvee: See läheb nüüd mingil määral projekteerimise ossa, et need mahud täpselt välja arvutada. Mina ei ole päris projekteerimisekspert. Ligilähedaselt saab küll koolimatemaatikat meelde tuletades need mahud välja arvutada, aga kuna siin puuduvad need alternatiivsete kohtade kohta nõlvprofiilid, siis sealt jääks see tegelikult blufiks, mida me arvutame.

Marek Sammul: Aga pindala saab välja arvutada?

Alar Noorvee: Pindala laias laastus sai selle põhjal välja arvutada, mis nõlva pikkus umbes tuli ja vajalik silumise ala.

Marek Sammul: Miks ma seda küsin, on see, et minu meelest see on kõige selgem mõõt selle kohta, kui suures ulatuses seda keskkonda mõjutatakse.

Alar Noorvee: Põhimõtteliselt nii palju sai ära mainitud siin alternatiivide juures, et kui me soovitasime ühe alternatiivina keskelt tõstukit panna, sisuliselt see pindala, tõstuki aluse ala peab ikkagi ära siluma. Samas see pindala erinevus, mis mõjutatakse, on nagu väga väike, see nõlva pikkus on seal võib-olla mõned meetrid erinev ja nii palju sai ka minu mälu järgi lahti kirjutatud, et kui vajadusel on sealt, esialgu kaaluda ainult ühe tõstuki kasutamist, kui panna kaks tõstukit kõrvuti, siis pindala on tegelikult küll sama suur, kui kahe eraldi tõstuki puhul, aga visuaalne mõju on väiksem. See sai lahti kirjutatud.

Marek Sammul: Sellepärast tegelikult, kuivõrd pindala väga suures osas erinevate variantide puhul ei muutu, siis seepärast ma küsingi eelkõige just ruumala. Küsimus on ju selles, kui suurest hulgast tuleb kaevetöid teha. Seda mõõta on võimalik ruumalas eelkõige ja see oleks natuke konkreetsem, selgem mõõt.

Marek Sammul: Siin ma oleks siis väga tänuväärne, saada koostööd teha projekteerijaga.

Tõnis Kurisoo: Me võime selle välja mõõta.

Andres Anderson: Reinule tahaksin küsida selle küsimuse, et kuivõrd need kaks tõstukit on kõrvuti, et mismoodi ta siis ohutuse tagab.

Rein Tamme: Tähendab ohutuse seisukohalt ei muutu midagi, on kaks tükki, üks või kaks, aga ma tahaks vastu öelda sellele, mida siin pakutud välja on ühe alternatiivina, keset seda nõlva, kelgumäge, kust need auto jäljed lähevad, kui sinna nüüd teha see tõstukite rada ja panna kaks tõstukit sinna, siis me rikume ära sellega, tähendab, esiteks me võtame ära kelgumäe inimestelt, kes on seal käinud, ühesõnaga seal käiakse juba põlvest põlve. Seal ei käida niimoodi, et täna avastati ja täna siis sinna mindi kelgutama. Võtame selle ära ja teine asi on see, et kui me nüüd paneme tõstukid lohku, siis me tegelikult muudame selle asja suhteliselt ohtlikuks, /peab/ mega võimsad piirded ehitama ja kallakud. Minu meelest see tegelikult muudab ja rikub seda mäge rohkem, sest kui tõstuk on võimalik natukene tõsta pinnasest kõrgemale, et keegi sinna peale ei sõida libisemise käigus, siis tuleks seda tasandad, sest seal on lohk.

Marek Sammul: Samast küsimusest jätkates, tähendab, kas ma nüüd, vabandage, kui ma olen võhik, aga nii palju kui mina aru saan, siis see tõstuk siin /näitab plaanil tõstukiliini number üks/ on lohus. Kui ma lähen sõites siit poolt või siit poolt, siis selle suhtes on ta lohus. Selles suhtes mulle tundus väga segane see valik, et kuidas?

Rein Tamme: Üritan selle rääkida selles mõttes lahti, et seal on ülemine, iga asi ju, kui me hakkame mäest alla laskma, siis on kiirus väike, mida rohkem allapoole jõuame, seda suuremaks kasvab kiirus eks ju.

Marek Sammul: See /lohk/ on keset mäge.

Rein Tamme: Ei, seda küll. See tähendabki seda, et lohukoht tänu sellele tõstuki põhja vajumisele tuleks tõsta nagu sellest ümbrusest kõrgemale kitsa rennina ja siis tekib see, et on see tõstuk siin üleval. Ta on kõrgemal kui on ülejäänud mägi, me ei saa külgede pealt sisse sõita.

Marek Sammul: Praegu tundub, et me valime selleks ülestõstmise kohaks sisuliselt kõige madalama koha. Praegu kui ma lähen siia nõlva peale ja olen poole nõlva peal ja vaatan kahele poole, siis ma vaatan alla.

Rein Tamme: Jaa, jaa, aga kui me seda kohta siin tõstame.

Alar Noorvee: Mäge tuleb sama moodi keskel tõsta.

Marek Sammul: Siin on ülestõusmiseks kõige madalam koht.

Rein Tamme: Ei, ei. Siin on see, kus on see autotee. Siin ongi ta niimoodi, et mõlemal pool on nõlvad kõrgemad juba looduslikult, seal ei ole võimalik tõstuki põhja üles tõsta. Siin on täpselt need võred veetud, mis on ühekõrgused ja siit tuleb ta juba täita. Seal ei ole, seal lähebki allapoole välja. See tuleb looduses vaadata.

Marek Sammul: Ma mõtlengi seda, et ma ei oska siit joonise pealt hinnata. Kui sa ütled, et ta on kõrgemal ja sealt autotee pealt nõlv läheb ülesse, siis mina seisan seal autotee peal ja ütlen, et sealt läheb nõlv alla. Kui mina seisan autotee peal ja vaatan, siis mulle tundub, et see nõlv läheb alla. See tõstuk /tõstuk number üks/, see konkreetne triip, paikneb lohus, sest kui ma hakkaksin sealt, kõige lihtsam on öelda, kui ma võtaksin kelgu ja püüan sinna poole kelgutada, siis ma saan, sest see on madalam.

Rein Tamme: Seda saab küll.

Marek Sammul: Jah. See tähendab seda, et ta ongi madalam.

Rein Tamme: See on täpselt see, et ta on sinnamaani madal, kuni saab seda lohku täita.

Marek Sammul: Kui sa tuled ülevalt ja võtad hoo ülesse, siis see väike mats ülesse sõita ja oledki tõstuki all mürtsti jälle. See pole mingi probleem.

Rein Tamme: Tähendab see, kus on see tõstuki ülemine tipp, see on ikkagi kõige kõrgem koht, sealt vajub kõik alla.

Marek Sammul: Ei, ülemises tipus ei ole küsimus. Hea küll ülemine tipp on oluline, ma olen nõus sellega. Aga ma just küsin praegu seda keskmist osa, tähendab, et see keskmine osa, mis on minu meelest kriitiline just selles mõttes, et see on see kõige ohtlikum osa. Keskmine ja alumine ots on need kohad, kus kelgutajal, suusatajal on kiirus suur ja kus ta ei tohi sõita tõstukisse ja mistõttu tõstuk peab selles piirkonnas paiknema ümbritsevast kõrgemal. Nii. Alumine ots on siin suhteliselt ühetasane, selles ei ole probleemi, ükskõik kuhu see alumine ots keerata, aga keskmine osa on minu meelest just see praegune tõstuki variant paigutatud ümbritseva suhtes kõige madalamasse.

Rein Tamme: Praegult on ta selline, sest et seal on lohk sees. See lohk on sinna tekitatud, kas motokrossiga, radadega või asjadega. See tuleks nüüd, kui ta saab tõstuki trossi järgse kujuga, siis ta tõuseb sellest järsust allaminekust, laskumisest, tõuseb ta mingil hetkel maapinnast kõrgemale, kus on kiirus kõige suurem, kus on kõige laiem lehter. Mäe nõlvad lähevad, ülevalt on kitsas ja lähevad järjest alt laiemaks. Teistpidi ta ei saa olla ja seal on see variant.

Heik Past: Marekil on reljeefi seisukohalt väga õige, niimoodi ta on ja näeb välja, aga kelgutamise ja suusatamise aastakümnete praktika seal näitab, et mitte keegi ei ole pööranud või pöördunud sinna kõrvale. Kõik on ikka tulnud otsesuunas alla ja alumises osas, seal, kus juba on horisontaalne, hakkab hargnemine ja sinna samasse, kuhu praegu tõstuk läheb, kunagise kruusakarjääri osa, mis on lagedaks raiutud ja mis on madalam, omaette suusateed, mis tulevad ülevalt selle platoo pealt kohe otse alla. Ta kuskil, mingil määral on selliselt välja kujunenud ja läinud. Ja kui meil esimene tõstuk üleval oli, siis me ei saanud mitte kuidagi suunata kelguradasid, suusatamist teises suunas, ta tuli otse selle trossi sisse, mille tõttu pidime võtma tõstuki maha. Ohtlikuks läks.

Rein Tamme: Me käisime esimese lumega, see oli novembri lõpus, ma ei mäleta täpselt, millal see lumi oli, et noh korraldada mäel see, noh ilma tõstukiteta, kelgumäel, korraldada seal, natukene neid piirdeid vahele panna ja natuke neid ohutuse asju teha. Noh praegult on ta niivõrd kaootiline. Ja siis sõitsime tuubidega, mis peaks olema kõige libedamad ja kõige juhitamatumad asjad. (?) Proovisime siis iga nurga alt tulla, et kust maal oleks siis nigu mõistlik piiritleda. Et mitte mäge teha (?) ja et mitte liiga kaugelt teha, et inimesed tuleks juba teistpidi alla ja alt ülesse. Ja tekkisid oma kindlad rajad, kus surub ennast nigu lohku kinni.

Andres Anderson: Jah, seal tekib see situatsioon, et selle koha peal, kus ta hakkab ohtlikuks muutuma, et see sõidukiirus on niipalju suur, et ta oma selle energiaga enam oma trajektoori ei muuda, see kineetiline energia on niipalju suur, et ta läheb ikkagi otsa, kui tahad vägisi keerata, siis saab küll.

Rein Tamme: Jah seal on olnud ka mõned üksikud lumised päevad, mis siin on olnud enne jõule, kui lumi maas oli ja õnnestus tabada jälle lumelaudurid sealt, kes otsivad omale siukest nõlva ja kallakuid ja asju. Ja ma käisin saaniga seal tallamas, ei kujutanud ette, et niuke vihm tuleb. Ja siis sai jälle räägitud ka nendega, kes ei ole nigu, kellega ei ole enne kokku saanud, aga noori ja aktiivseid vendi on küll ja sama moodi, täiesti erinevate meeste käest küsid või poiste käest, kus peaks olema näiteks lauanõlv, kõik valivad täpselt selle sama ühe koha. Laudurid tahavad seda nõlva saada omale, ta surub sellest tõstuki joonest, ta surub nigu vasakule, ta ei suru, kuna laud on juhitav, siis ta ei suru seda kelgumäele.

Tõnis Kurisoo: Rein, saad uuesti korra näidata seda?

Rein Tamme: See on sellest tõstukist /tõstuk number kaks?/ nüüd vasakule. Ta jääb siia selle kelgumäe ja tõstuki vahele. See on, tal on hambad sees ja ta surub seda nigu tõstukist eemale. Suusatajal on suhteliselt savi. Suusataja lükkab keppidega ja läheb ümber tõstuki, tal on lihtsam. Aga just lumelaudadega on see asi.

Tõnis Kurisoo: Ta näitab küll selle plaani järgi nagu seal oleks lohk, aga samas selle tõstuki paigaldamiseks, selles keskmises osas ongi vaja loku, et sealt on kõige vähem vaja kaevata, et see tross peaks vedama. Me oleme seda nagu läbi mänginud, neid mitmeid kohti proovinud. Seal on nagu kõige vähem vaja kaevata ja samas ta ikkagi, ta läheb sealt eemale.

Marek Sammul: Siin on selles mõttes nüüd väga hea vastus praegu, et see kaevetööde maht on just see, mis mind praegu kõige rohkem morjendab. Küsimus on selles, et me räägime ikkagi, me paikneme ikkagi maastikukaitsealal ja igasugused maastiku muutmised, muutused tuleks viia minimaalseks.

Tõnis Kurisoo: Seda ongi meil taotletud. Mõlemad kohad on nüüd ja ka see teine, kuna sealt on kaevandatud varem kruusa, sellepärast just ongi sealt selle koha pealt läbi pandud. Me lihtsalt proovisime, et kui see tross vajub läbi oma seal kolm või mitu meetrit ja panime erinevate kohtade peale, siis need on kaks kohta, kus kaevetööde maht on kõige väiksem. See on muidugi välja arvutatud, kui palju see kogus täpselt on, aga ma praegu, mul lihtsalt praegu ei ole arvutust.

Marek Sammul: See oleks huvitav küll. Mul on, ma ei tea, kas ma tohin edasi minna, aga mul on küsimus edasi tuubide kohta. Kui raske on kõige suurem tuub? Kui palju ta kaalub orienteeruvalt?

Rein Tamme: Tuub kaalub ise võib-olla mingisugune viis kuni kuus kilo.

Marek Sammul: See tähendab seda nagu tavaline kelk?

Rein Tamme: Jah.

Marek Sammul: Põhimõtteliselt. Nüüd küsimus edasi, miks sellisele asjale on vaja tõstukit? Kui ta on nööriga järgiveetav, väga kerge, sa ise ütlesid, kõige libedam asi. See tähendab seda, et tema mäkke vedamine on füüsiliselt väga lihtne.

Rein Tamme: Seal on, asi on selles, kuna nad on juhitamatud ja on kelgud, mis saab roolida ja saanide ja asjadega, me ei saa tuube lasta samale nõlvale, kus käib kogu muu elu.

Marek Sammul: Täiesti nõus.

Rein Tamme: Ta peab olema eraldi, ta peab olema, et tuubiga seal mäe peal üldse midagi teha, siis peab olema lumest vall, kõik pöörangud ja asjad, kõik selline ja sinna peale, kus on tuubirajad, ei tohi lasta ka kedagi teist. Ta on kohe rangelt. Ei mingeid salvokelkudega laskjaid, ükskõik millega veel. Ta on niuke teenuse liik.

Marek Sammul: See puudutas kõik laskumist. Ma küsin, miks on vaja tõstukit.

Rein Tamme: Ta on selline tava. Sama moodi nigu pakutakse suusatajale ülesminekut, sest ta on suuskadega või ta on lauaga. Miks neid mägedes pannakse? Sest ei ole, ei pakuta, maailmas ei ole kuskil ma arvan, et tõstuk, kes ootab suvalist kiletükiga inimest või suvalist kelgutajat. Kui asi läheb nigu spetsiifiliseks, siis ta peaks olema koos ülesminekuga. Ta on sama nigu suusatõstuk. Ta on analoogne asi. Siia tulevad ainult suusatajad ja laudurid.

Marek Sammul: Vaat suuskadega on olukord teine. Suuskadega käivad kaasas väga erilised saapad, millega kõndimine on silmapaistvalt ebamugav ja seal on see tõstuki põhjendatus palju suurem, kui kelgutajal, kes võib kelgutada suvalise saapaga, vildiga, kalossiga, tennistega, millega iganes ja temal ei ole probleemi nii suurt kui on mäesuusa saapaga kõndival inimesel. Ja minu tõsine ettepanek on kaaluda tuubitõstukist loobumist, just sellel põhjusel, et tuubi mäkke vedamine iseenesest ei ole mingi füüsiliselt suur koormus. Laskumise korraldamist tõstuki olemasolu või puudumine sisuliselt ei mõjuta. Täpselt sama moodi saab korraldada laskumist ka ilma tõstukita. Maastikuilme muutus ja kaevetööde maht väheneb oluliselt ja täiesti tõsiselt soovitan seda varianti kaaluda, et jääda ühe tõstuki variandi juurde ja loobuda tuubitõstukist.

Rein Tamme: See on majanduse poole pealt siuke üsna kehv variant, sest et see tähendaks ka seda, et meil ei ole võimalik tuubi, ütleme siis niimoodi, tuubi kui seda teenust müüa.

Alar Noorvee: Ise tooksin ka kommentaari, ma pole ise kordagi tuubiga sõita proovinud, aga Otepää tuubiraja kohta oli kommentaar, keegi kommenteeris, palju ta saab tunni aja jooksul sõita teatud summa eest. Seal oli siis kolmkümmend sekundit allasõit ja tõstukiga kaks minutit üles minek, kui see üles minek jala on, ei kujuta ette, seda peab kontrollima muidugi, majanduslikult see mõte võib ära kaduda, et keegi ei taha selle eest mingisugust raha maksta, ta parem sõidab oma salvokelguga. Selles mõttes on investeering ette tehtud täiesti mõttetu, need tuubid soetatud.

Rein Tamme: Arvestades tuubi hinda ja seda, ma toonitan veel kord, et see ei ole ses mõttes äriline ettevõte, et iga hinna eest peab saama maksimumi, aga äraelamiseks ja hooldamiseks peab saama leevendavaid summasid ja see on üks variant, mis seda asja leevendab. Pluss ta annab meeletu mõnu talvel, ta on hoopis midagi muud. Paljud inimesed, kes ei kelguta, ei suusata, ei tee midagi, aga see on täiesti niuke…
.
Marek Sammul: Majandusliku poole pealt. Tähendab kõigepealt mina lähtun eelkõige sellest, mis on kaitseala vajadused ja maastikuilme säilitamine ja mäe seisundi säilitamine on prioriteet number üks tulenevalt juba kaitseeeskirjast. Ja kuivõrd ma olen aru saanud, et majandusanalüüsi sellele projektile ei ole tegelikult üldse tehtud. Senised küsimused, kas või sellest, kui suur hulk peaks olema külastajaid, et see asi ära tasub, see on siiamaani jäänud vastuseta, see tähendab seda, et majandusanalüüsi ei ole, mis tähendab, et me jääme ikkagi fantaasia piiridesse ja fantaseerides, siis soetatavaid, soetatud tuube saab jätkuvalt laenutada, mingit raha selle eest kasseerida. On arvutamise küsimus, kas mäe pileti või lisa, mingisuguse selle hinna, suurema hinna küsimine selle tõttu, et seal on tuubile ka tõstuk, kaalub ülesse näiteks tõstuki elektrikulud või tõstuki omahinna või midagi sellist, investeerimiskulud, sellised asjad, seda peab arvutama. Aga maastiku ilme ja kaevetööde maht väheneb või see mõjutamine, nende kahe olulise aspekti mõjutamine väheneb kaks korda. Labaselt arvutades, et meil on kaks tõstukit ja üks tõstuk.

Alar Noorvee: Mul on üks selline küsimus, nii palju kui ma aru olen saanud, kui asi käima läheks, siis esialgu on plaanis nagunii paigutada ainult üks tõstuk.

Rein Tamme: Meil on üks tõstuk.

Alar Noorvee: Jah. Et kumma koha peale esialgu on plaanis paigaldada?

Rein Tamme: Esimene oli plaanis tegelikult tuub.

Alar Noorvee: Paremale, roheline? /Tõstuk number kaks./

Rein Tamme: Jah. Sest tuubitõstukiga on ka tasandamistöid seal vanas karjääris suhteliselt vähe. Ma ei saa öelda, et need on olematud, aga need on ikka suhteliselt pisikesed tööd, sest looduslikult on seal palju juba ees neid nõgusid ja asju, et selles suhtes nigu. Esimene teha prooviks nii, et kuigi tehas nõuab tõstukil selle pikkuse juures kolm meetrit läbipainet või kaks pool, siis kogemused näitavad, et selle tehase andmetest võib üritada trossi lasta laugemalt läbi, see tähendab, et see kulp tuleb sügavam, see tähendab ka neid pinnasetöid ja kõiki asju vähem. Mitte seda, et me ajame ta pulksirgeks ja üritame ta niimoodi. Võimalikult vähe pinnast nihutada, ka võimalikult kitsalt.

Alar Noorvee: Kas see tähendakski seda, et esialgu üritaks kasutada ühte tõstukit?

Rein Tamme: Ei, ei seal ei ole varianti. /Kasseti pööramine diktofonis. Juttu kahe tõstuki kõrvuti panekust, võimalusest viia ühe tõstukiga üles kõik soovijad ja ohutusnõuetest./

Marek Sammul: Seal ei ole vahet, kas seal taga on laps tuubiga või laps suuskadega, sa pühid ta ikka minema.

Rein Tamme: Suuskadega saab teha mingi nükke või liigutuse, tuubiga ei tee mitte midagi. Viljandis me proovisime, me sõitsime mitu tundi seal ja me ei sõitnud kellelegi otsa seal. Ma usun, et minusuguseid on veel, kes tahavad seda /tuubiga sõitmist/ proovima hakata. Tööd on juba tehtud küll, nüüd tuleb hakata puhkama ja tervise peale mõtlema. Neid asju nagu konkreetselt väldime juba asja planeerides, et ei ole mingit varianti, et ühe ja sama tõstukiga vedada üles.

Andres Anderson: Marek mul on sulle selline küsimus, et vaata see Reevimäe, kus on juttu praegu sellest tuubitõstuki asukohast, seal on see endine kruusakarjääri koht, ta ei olegi karjäär, ta on songerdis. Seal on järsemad servad ja augud, sa oled käinud seal, seal on kadakad, ega sa seda konkreetselt ei ole käsitlenud, et mäe nõlva ennistamine, ta on looduslik nagu on.

Marek Sammul: On songerdatud, mis on. Meie ei pea seda üle songerdama.

Andres Anderson: Ei pea. Ega ületegemine ei pruugi hea olla.

Marek Sammul: Me peaksime võtma praegu, ideaalne kaitsekorralduskava, kaitseeeskirja seisukohast on see, et jätkub praegune olukord. Täiesti konkreetselt. Ei tule tõstukeid, säilib praegune maastiku ilme. See tähendab: need lagedad, mis on praegu lagedad säilivad ka edaspidi lagedad ja need, mis on praegu metsad, säilivad ka hiljem metsad ja säilitatakse see praegune olukord. See ei tähenda, et seal ei võiks üleval teha lõket või muud taolist. Küsimus on eelkõige sellistes tegevustes, mis on erosiooniohtlikud, mida tuleks vältida, sealhulgas siis ka ennistavad mullatööd kõrvuti tõstuki paigaldamisega. Need on samaväärselt ebameeldivad kaitseala seisukohalt. 

Rein Tamme: Tähendab, mis kogu selle pinnase nigu plussiks, on see, et ta on suhteliselt savikas. Nii nagu ta seal karjääris sees on näha ja muude tööde juures on näha, et erosiooni praktiliselt ei ole. 

Marek Sammul: Erosiooni ei ole praegu. See on just, et selles samas aruandes jäi silma see, et väga ilusti oli välja toodud lisaks nendele tõstukile ja mullatöödele, mis võivad põhjustada erosiooni, eemaldada rohustu ajutiselt vähemalt, vähemalt teatud piirides, mis siis teeb selle erosiooni võimalikuks, lisaks sellele me räägime siin sademete hulga olulisest tõusust. Ja erosiooni ei põhjusta ju lõppede lõpuks midagi muud kui voolav vesi. Ja tehislumi sulab hiljem, kui kiiresti ta sulab, seda ma ei tea, ma ei oska seda hinnata, aga teda on selgelt rohkem kui seal oleks looduslikult ja ma arvan, et kordades rohkem, kui seal oleks looduslikult, see tähendab seda, et sa ei saa praegust olukorda ja praegu avatud nõlvasid sellega, mis saab olema siis, kui seal saab olema kordades rohkem sademeid, võib-olla kümme korda rohkem sademeid.

Rein Tamme: Siin ütleks nii palju vastuväiteks seda, et meie talved on kord juba sellised, et üks talv, noh nigu seegi, siin ta on. Ma usun, et sademeid jõulude ja uue aasta vahel oli rohkem, kui normaalselt sellel ajal on. See oli praegult ikka ju mega vihm. Samas on ka selliseid talvesid, kus viskab neli-, viiskümmend sentimeetrit lund maha. Ja siis ei teki kevadel probleemi, ei ole erosioon.

Alar Noorvee: See on kahe otsaga asi, et kui kunstlund jälle ei tekita sinna, siis võib jälle sellest suurest nühkimisest erosioon tekkida.

Marek Sammul: Ei, absoluutselt, siin on palju erinevaid vastasmõjusid, kahjuks on siin ja senine praktika negatiivne. /Projektijuhi pastakaotsa tükk lendab Marek Sammuli lauale. Projektijuht vabandab./ Ükskõik kuhu lähed suusamägedele ja vaatad tõstukialuseid, need on erodeeritud.

Alar Noorvee: Päris vältida seda ei saa.

Marek Sammul: Ja see tähendab seda, et kaitsealal peab olema ekstra ettevaatlik. Tähendab oht praegu mägi rikkuda, on väga suur. 

Rein Tamme: Ütlen nii palju vastu, et meie kogemused praegu piirduvad ainult Lõuna-Eestiga ja Lõuna-Eestis toimub ju asi tegelikult niimoodi: talvel kõik töötab ja suvi otsa ei liigutata seal absoluutselt midagi. Meie eesmärk on siin see, et need samad tõstukipõhjad, mis saavad nigu siledama kuju, need jäävad suvel kasutusse. See tähendab, et me peaksime hoolitsema ka selle eest, et need oleks suvel muru, et oleks ilusti taimestikuga kaetud, see annab inimestele, see meelitab inimese puhkama, kui ta on hoolitsetud. Kui me oleme Lõuna-Eestis käinud, siis seal ei ole suviti ühtegi hingelist peal. Kuutsemägi vist on ainuke, kes nüüd üritab mingisugust suvelaagrit seal teha. Teised kõik seisavad.

Marek Sammul: Küsin tehnilisest küljest, et kuidas sa näed seda tehniliselt teostatavat seda suvist hooldust.

Rein Tamme: See sai sellel suvel ära proovitud kui, ma ütlen, kui meil õnnestub ta käivitada, siis selle jaoks on tehnika olemas. On selline tehnika, mis ei lõhu pinnast. On olemas need bobcatid, traktorid, millel on (?) vedu, mis lõhub kamarat, aga ma leidsin ühe sellise traktori, mis on liigendiga, millel käivad kõik, millel kõik rattad veavad ja ma niitsin kolme päevaga ära kogu suusamäe, niiduk, millele nelikümmend agregaati käib külge, mis on mäe jaoks kallis osta, aga minu silmis ainuke asi, millega on võimalik seda mäge hooldada ja korras hoida, ilma teda rikkumata. See traktor kaalub alla tuhande kilo. Suured laiad kummid on, minu jaoks ideaalne asi. Võimalikult palju annab seda käsitööd vältida ja teha.

Marek Sammul: See tähendab seda, et sa näed seda hooldust eelkõige niitmise kaudu?

Rein Tamme: Jaa, jaa. Seal ei ole, me ei meelita sinna inimest, kui me laseme ta samamoodi uuesti võssa kasvada ja koledaks. Eelmine suvi oli ju seda näha, et inimesed, kes tahtsid minna rabamatkale, ei leidnud rada ülesse.

Marek Sammul: Ei, ma saan aru sellest. Ma küsin konkreetselt, minu küsimus oli konkreetselt tõstuki aluste ja selle kohta suunatud. Sa väitsid, et sa pead suvel tegema tööd, et seda erosiooni vältida, siis ma küsin, et mis sa teed seal, et seda erosiooni vältida. Praegu sa ütlesid, et sa niidad. Kas sa teed veel midagi peale niitmise?

Alar Noorvee: Peab midagi niita ka olema.

Rein Tamme: Sinna tulebki tekitada, sinna tuleb mullakiht peale panna.

Heik Past: Vaja mätastada ja tuhat asja teha.

Rein Tamme: Võimalikult vähe muidugi külvata, sest need tõstukialused on mõlemad täpselt need liigid ja asjad, mida teatud ajal ainult tohib suvel niita. Õnneks nad on tugevamad liigid, kui on kultuurtaimed. See looduslik taimestik tuleb alla järjest, see oli eelmine aasta näha, see mis siin on lükatud ja muudetud põhjad, need muutuvad looduslikuks järjest.

Marek Sammul: Nüüd ma ei mäleta päris täpselt seda konkreetset kaitseeeskirja, aga üldiselt standardsel juhul, siin peab jälgima jällegi, milliseid liike kaitseeeskiri lubab külvata ja milliseid ei luba, see on oluline selle töö jaoks tähele panna.

Rein Tamme: Jaa, seal oligi see, sinna sai alles juuli teisest poolest peale. 

Andres Anderson: Kas nostalgiasse võib laskuda korraks? Ma mäletan kui ma väike poiss olin ja siis Kohilas sõitsime Loone linnusele suusatama, aga seal juhtus ka niimoodi, et kevadel see lumi kippus ära sulama ja me kasutasime sellist varianti, et kuuseoksad panime noh teadagi õiget pidi nendele radadele alla ja valisime ka põhjapoolse kallaku ja katsime kuuseokstega ära, juba väikse lumega. Sadas lund peale, lund tuli juurde, juurde ja kevadel kui kuskil enam lund ei olnud, siis seal oli ikka veel lumi alles. Et seda kuuseokste varianti on minu teada ammu aega kasutatud ja see on ka odav variant. Hakka seal mätastama ja külvama ei tea mida.

Rein Tamme: Ta külvab ise.

Andres Anderson: See samane variant, kuuseoksi seal lageraiete peal on ohjeldamatult palju, seal pole palju vaja, võib-olla ainult konkreetsed kohad. See on alternatiiviks, mida võib teha. 

Marek Sammul: See on väga hea pakkumine.

Rein Tamme: Ma ütlen igal pool, mina ei ole spetsialist. Ma olen, teatud asju näen. Idee ongi sellest, et igat tööd peab tegema spetsialist. Palju nõu ja abi ma olen saanud siit samast. Kaja /Kaja Mõtsnik, Kehtna valla heakorraspetsialist./ on siin või ei ole?

Kaja Mõtsnik: Olen.

Rein Tamme: On. Kaja juba ütleb nii või naa, ennem vaat, et sa sinna ei lähe, vaat, et sa seda ei tee. Need on kõik ju niuksed asjad, et oma peaga võid ju imelihtsalt palju asju nahka keerata, kuigi su tahtmine võib olla hea. Ei ole mõtet mängida tarka seal, kus sa ei ole. Kui on spetsialistid, siis nende abi tuleb kasutada. Neid ju peaks olema.

Heik Past: Ma väga vabandan, ma nüüd pööraks natuke teist lehekülge selles mõttes, et on olemas Kõnnumaa kaitseala, üle viie tuhande seitsmesaja hektari suur, mis hõlmab rabaalasid, hõlmab Paluküla-Sillaotsa servamoodustist, kõiki, nende asjadega. Selle peal on üks Reevimäe nõlv siin kõnealuseks. Kui kaitseala moodustati, siis oli selge, et ei ole võimalik kaitseala sisse jätta ühte lappi, mille kohta öeldakse, et vaat see on nüüd aktiivse tegutsemise ala. Jah? See nagu oleks väljapool, ma saan niimoodi aru. Ja kui nüüd pindalaliselt vaadata, kas või nende kõrgustike ja mägede osas, siis see ala, millest see on tõstukite ala, see on ju kaduvväike, võrreldes kõigi selle servamoodustiste alaga ja kõige sellega, mis jäävad alles. Lisaks sellele me muidugi oleme harjunud aastakümnetega kaevamistega, mis seal on, mis on nüüd kasvanud heintaimestiku alla ilmselt. Need samad rajatised, mis praegu tunduvad olevat täielikult võõrad silmale, on ka võib-olla nelja, viie, kümne aastaga jällegi silmale harjunud pildid ja maastikuga kokku sulanud. Siin ei ole ju mitte mingeid grandioosseid ettevõtmisi praegu plaanis.

Marek Sammul: Kui sellele viimasele vastata, siis see on siiski kõige suurem ettevõtmine sellel kaitsealal neis tingimustes praegu.

Heik Past: Jah. Paratamatult.

Marek Sammul: Nii et selles suhtes, et see puudutab tervet seda kaitseala väga suuresti, hoolimata tema väikesest pindalast. Küsimus kaitseala valitsejale. Põhimõtteliselt küsimus nende teiste rajatiste osas. Siin on hulka maju ja ei ole juttu olnud staadionitest ja palliplatsidest ja muudest sellistest asjadest, mis ka on siin plaanitud. Siis kuidas kaitseala valitseja neisse suhtub? Tähendab nende mõju ja suhteliselt niisuguse külamaastiku sisse suure uue nii öelda tiheasustuse ja suurte külastajate arvuga asutuse loomise osas. Milline see seisukoht on?

Andres Anderson: Kas sa küsid minu või Hetti /Kase/ käest?

Marek Sammul: Ma ei tea, mõlemad olete siin valitsejad kahe peale.

Andres Anderson: Tähendab praegu olemas oleva Paluküla küla servalaiendus? Jah, küla asustustihedus on ka vähenenud oluliselt, kui sedagi kaarti vaadata /kaart Eesti ajast?/, siis siin on näha, mis siin tegelikult on olnud ja mis sa praegu näed. Praegu, need mustad kastid /majad kaardil/, on kastid, mis ei ole enam mustad. See tähendab seda, et ainult sarad on järele jäänud. Ma ise esindan ka seda elanikkonda, kes maal ja metsas elab. Nii et minu seisukoht on maale elu tagasi viia. Ja selle küla suhteliselt läheduses olevat rajatisi ma pooldan isiklikult. Ma arvan, et siiski kui on see detailplaneering ja projekt lõpuni välja kirjutatud, millised need rajatised siis on. sellest ma saan aru, et staadionid ja kompleks, puhke-, spordikompleks on, kuidas ütelda, ta kindlasti tähtsustab selle Paluküla suuremaks, kui ta praegu on, ma võiksin isiklikust seisukohast ütelda, mitte kaitseala valitseja seisukohast, mina oleksin seda meelt. Kuigi nüüd kaitseeeskirjadest lähtuvalt ma ei tohiks seda meelt olla niivõrd. Peaks olema vähem just nende kämpingud ja karavanide, spordistaadion– okei, aga just need karbimajad nagu väike linnak, see nagu ei tuleks küll kaitseeeskirjaga. Aga ma saan aru, et esimese viie aasta jooksul neid ei teki. Seda saame alati ka reguleerida. Projekt on projekt, mis ei pruugi alati lõppeda sellisena nagu ta on alati otsast lõpuni sinna kirjutatud.

Rein Tamme: Detail/planeering/ ongi ju selle jaoks, et kõik võimalikud ideed ja mõtted sinna peale panna, kas ta nüüd teoks saab, on iseküsimus. Veri ninast välja me sinna maju ehitama ei hakka praegu. Aga näiteks need staadionid ja palliplatsid, need on ikkagi praegult kaitseala valitseja poolt on nad ikkagi veel kultuurheinamaad. Andres?

Andres Anderson: Kuidas?

Rein Tamme: Nad on, need planeeritavad palliplatsid, need on ikkagi kultuurheinamaad või põllud? Mis põld ta on sul seal?

Alar Noorvee: Maatulundus maa.

Rein Tamme: Ei, ei, ta on nigu.

Andres Anderson: Sööti jäänud põllumaa. Ta ei ole poollooduslik kooslus. /Lehitseb paberites./

Heik Past: Valla munitsipaalmaa, mis oli siiamaani välja antud kasutada loomapidajale. Loomapidaja likvideeris juba oma veisekarja ja nüüd ongi, et me peame seda ala niitma lihtsalt niitmise pärast, et ta võssa ei kasvaks ja varem niideti seda, et loomatoitu varuda.

Andres Anderson: See oli niidetud ala, see tiigitagune ja ta on poollooduslik kooslus seal, aga see, mis jääb nüüd selle staadioni alla, see on põllumaa, kultuurmaa.

Heik Past: Jah. Põld. Kunagise ristikupõllu jälg.

Rein Tamme: See ei tohiks tänast seisu nigu kehvemaks teha, palliplatsid ja asjad, pigem saavad nad hooldatud ja on neil mingisugune sihipärane kasutus, tekib.

Tõnis Kurisoo: Seda oleme arutanud, et need hooned tehakse võimalikult sinna keskkonda sobivad, oleme rääkinud, et kas teha sinna mätaskatust või laudkatust või midagi sellist huvitavat. Tehismaterjale võimalikult vähe kasutada. Puidust. Võib-olla see mätaskatuse variant.

Rein Tamme: Kui me võtame nüüd asja tegelikult, päris õiges seisus siis, ta on ju sotsiaalobjekt, täpselt sama nagu spordimajad, ujulad, mis iganes. See, et seal natukene omatulu teenida, see on, et üldse ellu jääda. Ma ei tea praegu Eestis ühtegi riiklikku sotsiaalobjekti, mis ise ennast ära majandaks. Minu arust ei ole paha see, kui me vähemalt üritamegi omale midagi riigi rahadele nigu lisaks teenida.

Alar Noorvee: Nüüd ma ei tea, kas on veel mingeid konkreetseid teemasid, siin nagu on päris paljusid teemasid põhjalikult käsitletud. Mul on mõningaid, tänasest arutelust sai siia kirja mõningaid leevendavaid meetmeid veel, mida on võimalik projekti juures kaasata, et neid mõjusid veelgi leevendada. Iseenesest planeeringu järgi on tegu puhkealaga. Nüüd tõesti ikka jääbki see usuliste tõekspidamiste ja selle keskuse vaheline vastuolu kõige teravamalt päevakorda. Ma ei tea, kas me hakkame seda teemat ka hetkel käsitlema?

Lembi Sepp: Nii palju, kui te neid alternatiive käsitlete, siis üks alternatiiv oleks hiiekohana ja kasutada just neid, millest juttu oli, väljatöötatud hoidmise lähtepunkte. Kui juba on alternatiivide võrdlemine, siis see ka. /Annab keskkonnamõjude hindamise programmi täiendamise ettepaneku Alar Noorveele üle paberil./

Andres Anderson: Seda peaks kõvasti ka ette ütlema, siis oleks kohe teada.

Alar Noorvee: /Loeb ette./ Lembi Sepp palub hinnata keskkonnamõju juhul, kui keskuse asemel säilitatakse hiiemäel hiis. Hinnata perspektiivis 10, 25, 50 ja 100 aastat. Hindamisel kasutada Maavalla koja ja Paluküla hiiemäe hoiu seltsingu esitatud hiiemäe hoidmise lähtepunkte. /Lõpetab lugemise./ No põhimõtteliselt püüame siis ühe alternatiivi veel lahti kirjutada ja siis sinna maatriksisse erinevad mõjud kokku ära hinnata, välja tuua. Aastate perspektiivis, ma ei tea, kas ma päris detailidesse oskan minna, kuivõrd pole nii suured hiie spetsialistid, kuid mingisuguse ajalise mõõtme võib sellele asjale, ma arvan, juurde pookida, et mingil määral seda seal hinnata, et mis mõjud seal võiks olla pikemas perspektiivis. Võtame selle alternatiivina siis ka veel. Tuleb sisse kirjutada. See on nagu uus alternatiiv, kahju, et ta varem nii põhjalikult välja ei tulnud, siis oleks saanud asja komplekselt koos lahendada. Õnneks ei ole veel ka praegu hilja. 

Hetti Kask: Kas meil on kuskil dokumentaalselt fikseeritud hiie asukoht või on ainul oletamisi?

Alar Noorvee: Praeguselt seisukohalt dokumentaalset fikseeringut ei ole. Praegu on seisukoht hiiemäe hoiu seltsingu poolt, et kogu see ala on hiiekoht, hiiemäe ala.

Lembi Sepp: Kõrgendik.

Alar Noorvee: Jah.

Rein Tamme: Aga on kuskil dokumentaalselt just nimelt seda tõestatud, võimalik kuidagi välja tuua. See on ju, me jõuame jälle samasse kohta, et on hiiemägi ja ta ongi hiiemägi. Kui suur osa sellest, mis moodi? Ei ole võimalik, et terve mägi on hiis.

Lembi Sepp: On küll.

Marek Sammul: Põhimõtteliselt on see võimalik.  See ei ole midagi erakordset.

Rein Tamme: Kas siis eestlane on…

Marek Sammul: Ja küsimus sellest, et dokumentaalselt on niivõrd, kuivõrd on pärimusi arhiivis ja ma mõtlen just pärimusi varasematest aegadest.

Rein Tamme: Ma mõtlen just seda, et kui seal on väga ammu haritud põldu, kas eestlane oli siis niivõrd pagan, et ta pühal maa peal haris põldu. Selles suhtes tundub minu jaoks see asi nigu väheke kummaline.

/Üldine jutuajamine./

Lembi Sepp: Põldu on haritud kahekümnendatel, kolmekümnendatel aastatel, kui asustus on läinud oluliselt tihedamaks, kui need Paluküla saunakohad on taludeks mõõdetud. See tuleb sellest.

Arvi Sepp: Seda on juhtunud ka, et on põldu peetud.

Lembi Sepp: Mujal Eestis ka. Hiit on karjääriks veetud, ka seda on ette tulnud.

Rein Tamme: Aeg on nüüd jupp maad edasi läinud. Kas nüüd oleme selles suhtes õigel teel, et kui meie esivanemad pidasid õigeks seal põldu pidada, siis meie oleme nüüd seda meelt, et meie peaksime seal liikumise, tegevuse kõik lõpetama või seda enam, et tegelikult ei ole seal ühtegi ohverdajat, ühtegi palvetajat. Kas väiksel grupil on ikkagi õigus võtta tervise- ja puhkamise, selle seisukohalt, võtta see õigus ära või see võimalus puhata? Kas see asi nigu, kas te ei võta seda liiga suurelt?

Lembi Sepp: Me ei võta seda võimalust tervise ja puhkamise võimalust ära. Ega see ei ole mingi suletud ala. See käimise ja puhkamise võimalus jääb alles. Ja selle hiie koha kohta tänapäeva teadmistes või ma leidsin ühe Hiiumaalt välja toodud uurimuse, mis on sotsioloogiline uurimus Hiiumaa kohta ja küsitletutest üheksakümmend üks protsenti vastas sellele küsimusele, et tooge palun välja kolm sõna, mis vastaksid mõistega püha paik. Ja hiis on koos metsa, puude, kiriku ja kabeliga kolmandal, neljandal kohal selle küsitluse järgi. Ja enne seda hiit on mõisted kodu, kalmistu surnuaed, haud. Selline statistika on, muud statistikat mul selle kohta ei ole. See on üheksakümne neljandal aastal läbi viidud. / http://www.bka.hiiuloodus.ee/uurimis/hiidlane/hhsisse.html ja http://www.iiss.ee/nhdr/2001/1.5.html / 

Matis Song: Kui palju küsitletuid oli?

Lembi Sepp: Seda ei ole öeldud.

Rein Tamme: See selleks. Küsimus on lihtsalt selles, et kogu selle hiiekohaga on ikkagi seotud ja piiratud teatud tegevused, mis nigu laiale, enamikule, võtame noored praegu, kes terve talv saaksid olla seal mäe peal.

Lembi Sepp: Aga nad saavad ju suusatada ja kelgutada nii nagu nad praegu on seni saanud.

Rein Tamme: Võtame nüüd seda, et me oleme ikkagi ajaga kaasa läinud. Kõik me tahtsime ju hirmsasti Euroopasse minna.

Lembi Sepp: Ja Euroopas hoitakse pärimuskultuuri. Seda enam.

Arvi Sepp: Euroopas on sellist tehislikku tunduvalt rohkem, et selline rohkem looduslik on Euroopas rohkem hinnas, haruldasem kui hetkel siin isegi.

Heik Past: Me saame kõik minu arvates aru, et need ettevõtmised, mida täna ka arutati, mitte sugugi ei taha maausliste tõekspidamisi maha suruda, mitte midagi, et poleks sellega mitte arvestada. Me kogu aeg räägime kompromissist, kuidas oleks võimalik Paluküla hiiemäele ja Reevimäe nõlvale kõik ära mahtuda. Ja tavaliselt on usuga seotud inimesed ikkagi niisugused kompromissialdid, kui me ei räägi jesuiitidest, kes tuleriidale saatsid oma vastaseid. Nõnda et me peaksime ka siin minu arvates suutma leida kokkuleppeid, võimalusi, sest kõne all on lisaks sellele, et see koht on Rapla maakonna tervise- ja spordikeskusena kirja pandud. Punkt üks. Teine, et anda ka sellele praegu ääremaaks olevale külale arengusuund nagu Andres väga ilusasti rääkis, sinna me ei saa panna tegevusena mingisugust tööstust, mingit kaevandust, mitte midagi muud. See ongi praegu ainukene tegevus millest me räägime, millega on võimalik külainimestel ka midagi teha, ette võtta.

Lembi Sepp: Ja see on ka pärimuse poolest üks paremini kajastatud hiiekohti Rapla kihelkonnas arhiivipärimuse poolest.

Heik Past: See on tore.

Lembi Sepp: Ja üks paremini säilinud hiiekohti.

Heik Past: Me tahame hiiekohti hoida.

Lembi Sepp: Aga vastuolu on neis suurtes raietes, tehiskonstruktsioonides ja mullatöödes.

Rein Tamme: Neid raideid tuleb paraku teha, sest nigu on Andres nõus ja iga, noh enamus inimesi, kes käivad metsas, ausalt öeldes ta on praegu niuke võpsik, et sealt ei ole ka talvel võimalik läbi minna. Et milleks või kellele me teda sellisel kujul hoiame? On teatud metsad, salud, kohad, kus ta võib olla täpselt nii nagu ta on, need kohad jäävad alles.

Lembi Sepp: Näiteks on sellised olnud hiiekohad.

Rein Tamme: Ma ei usu, et hiiekohad olid sellised nagu praegu seal on.

Lembi Sepp: Ei, mahakukkunud ja murdunud puud, need on ära võetud.

Heik Past: Me oleme ilmselt kokku leppinud ka, ma vabandan, et vahele, et need alad, millest me räägime kui hiiealad, et kena, neid ei puudutata, olgu nad siis sellised võrdluseks selle hooldatud maastikuga. Kahjuks. Jah? Me saame ju nendes osades täielikult kokku leppida.

Lembi Sepp: Aga hiiemägi ongi see hiieala.

Heik Past: Ei noh, mägi on suur, tervik. Nõnda. On niimoodi?

Lembi Sepp: Tervik muidugi.

Heik Past: Nii nagu kirik ümbritseva surnuaiaga on üks niisugune ala ja ometigi seal tehakse tegevusi, asju, kõik, nõnda. Ma arvan et see ei lõhu, lammuta. Aga tõesti siin oli keskkonna või keskkonnamõjude hindamise ekspertgrupi peamehel oli õigus, et me peaksime hakkama saama kuskilt otsi nagu kokku tõmbama.

Alar Noorvee: Jah, selles suhtes, et me põrkume ikkagi ühe ja sama koha peale. Mul on selline küsimus, et siin eelmisel koosviibimisel detsembri alguses, oli nagu kokkulepe minu mälu järgi, et valla esindajad ja Maavalla koja ja hiiemäe hoiu seltsingu esindajad püüavad nagu leida seda kompromissi, et seda ala piiritleda. Nagu ma aru sain seda ei ole vist toimunud. Rein?

Rein Tamme: See ei jäänud üldse, see ei jäänud minu peale. Et ma ei tea, siin on olnud väga tempokas aastavahetus, pea on pukas otsas.

Alar Noorvee: Kui praegu arutame keskkonnamõju hindamist, siis see ei ole enam keskkonnamõju hindamise küsimus. Keskkonnamõju hindamises on see välja toodud, et see konflikt on. Meie saame anda ainult hinnanguid ja soovitusi. Lõppotsus jääb siis otsustaja teha, kes peab siis lähtuma kõigist kehtivatest nõuetest. Muu hulgas on siin vaja arvestada kaitseala valitsejaga, Muinsuskaitseametiga ja loomulikult ka kõigi kehtivate õigusaktidega ja selle järgi ka otsuse tegema. Otsust on alati õigus kaevata või mis iganes, aga see ei ole tegelikult keskkonnamõju hindamise küsimus. Me jääme siin teineteise aega raiskama, kui jääme edasi vaidlema, kui ei ole vahepeal suudetud midagi muuta. Eelmine kord jäi lõpuks mulje, et ehk on võimalik kuidagi kompromissile minna, aga praegu kahjuks ei ole selles osas seda arengut toimunud.

Heik Past: See maaala piiritlemine on muinsuskaitse poolt. See ala võeti neljaks kuuks kaitse alla.

Rein Tamme: See ei ole kindel koht.

Alar Noorvee: Ei, seda ma tean.

Arvi Sepp: Kas muinsuskaitse alla on võetud terve kinnistu?

Heik Past: Ei ole, ei ole, see on see ala, mis märgiti ära ja eelmine kord Kraut näitas ja liikus siin see plaan ringi.

Rein Tamme: Kinnistu, kinnistu on.

Alar Noorvee: Sisuliselt.

Rein Tamme: Teates on kinnistu number sees. Terve see 106 hektarit on võetud kaitse alla. 

Arvi Sepp: Ega ei ole ju nii? On kellelgi see? Ikka mägi on, mitte see kinnistu? Seal ju on need mäe piirid, ta asub sellel kinnistul, selles mõttes on kinnistu.

Heik Past: Nii täpselt ma ei mäleta. Lugesin korra läbi. Aga kui ta on kinnistu, siis…

Rein Tamme: Seal just oligi, et see tegevus toimub kahel kinnistul, üks on ühel pool teed ja teine on teisel pool. Võeti kaitse alla terve see hiiemäe poolne kinnistu.

Arvi Sepp: Seda peaks otsusest vaatama.

Rein Tamme: See ei pole antud hetkel praegu oluline.

Heik Past: On veel teatavaid, ma ei saaks öelda vastuolu, aga meil on 106 hektarit, on sotsiaalmaa. Jah? Ei ole maatulundusmaa ega midagi. 

/Keskkonnateenistuse ametnikud lehitsevad pabereid ja otsivad Muinsuskaitseameti otsust. Ei leita./

Alar Noorvee: See isegi ei ole praegu antud hetkel üldsegi mitte oluline, kas on terve kinnistu või mägi. Selles suhtes, et seal on öeldud, et tegevuse peab kooskõlastama Muinsuskaitseametiga. Muinsuskaitseametil on aega selle nelja kuu jooksul läbi viia, eksperthinnanguid teha, et vaadata, et kas selle peaks püsivalt kaitse alla võtma või mitte ja nagu eelmine kord, ma mäletan, muinsuskaitse esindaja ütles, et esialgu kui ei ole lisaekspertiise tehtud, isegi kui see võetaks muinsuskaitse all, ei näe nemad seal otseseid takistusi, miks sinna puhkekeskust rajada ei võiks. Nii et see ei ole täna enam üldse arutelu teema, see on Muinsuskaitseameti öelda, mida tema takistab, mida tema lubab. Keskkonnateenistusel on öelda, selle kaitseala valitsejal, on jällegi omapoolsed kitsendused. Keskkonnamõju hindamises on välja toodud mõningaid leevendavaid meetmeid, kuidas mõjusid leevendada, kuigi see hiie ettepanek, et hiiekohana säilitamine, et alternatiivina lahti kirjutada, päris suures osas kattub nullalternatiiviga, ehk siis sellega, et võrreldes praeguse tegevusega midagi ei muudeta.

Lembi Sepp: Ei, päris nii ei ole.

Alar Noorvee: Päris suures osas kattub, aga mitte täielikult. Selles osas ma püüan sellesse süveneda. Ma kahjuks sain need ettepanekud alles täna kätte, ma pean need läbi vaatama. See võtab paar päeva aega, et need aruandesse lahti kirjutada ja sisuliselt siis saab selle aruande avalikule arutelule välja panna. Minu isikliku nägemuse järgi ei ole keskkonnamõju hindamisel enam midagi oluliselt muud muuta. Edasi jääb juba kõik otsustajatele. Põhijäreldused on tehtud, mõningad järeldused tulevad siin juurde tänase arutelu põhjal, mis kindlasti oli kasulik. Enamasti keskkonnamõjude hindamisel ei viia läbi nii palju arutelusid nagu see kord on toimunud ja see menetlemine on olnud väga põhjalik ja ma arvan et, minu isikliku kogemuste pagasi juures küll kõige põhjalikum ja see ei ole kindlasti asjale kahju toonud. See on palju kasu toonud. 

Rein Tamme: Mul on siin üks, hiiemäena säilitamise koha pealt tekib ju vastuolu ka näiteks selle kaitseala valitsejaga. Kui hiiemäel ei tohi ei raiuda, ei mitte midagi teha, mis saab siis nendest metsakorralduskavadest ja haigetest puudest ja kogu sellest, siin tekib ju ka mingil määral mingid vastuolud.

Andres Anderson: Ma ei usu, et ta kaitseala valitsejaga vastuolu tekib, sellepärast, et ega ei ole need raided ka kohustusliku, mida me võime ka kooskõlastada. Samamoodi on nüüd ka metsakorralduskava, mis on nüüd vallavalitsusele tehtud spetsialistide poolt, on lähtuvalt sellest olemasolevast kaitsealast ilma neid projekte arvestamata, keskkonnamõju hindamist arvestamata. Kogu seda kompleksi koos arvestamata. Võetud lihtsalt ühte piiranguvööndit, kus võiks niimoodi teostada, aga ei pea niimoodi teostama.

Hetti Kask: Tegelikult kui mitte midagi ei tee, tekib suur looduslik mitmekesisus nii kaua kuni võsa kõik kinni matab. Siis hakkab vaesustumine.

Marek Sammul: Vale. Vale kahjuks. Kahjuks mitte. Hiiena säilitamisel praegusel juhul kaitseeeskirjaga tekib vähem vastuolusid kui selle projekti läbiviimisel. Tähendab küsimus on selles, kuidas seda öelda, tähendab kaitseeeskiri näeb ette maastikuilme säilitamist põhimõtteliselt. Ta küll ei sätesta täpselt seda, et seda heinamaad peab niitma, küll sätestab selle juba konkreetselt kaitsekorralduskava oma nii öelda nende alade loetelus, kus nähakse ette maastiku hooldustööd ja niitmine tegevusena ei lähe hiie säilitamise, hooldusega vastuollu, kui Maavalla koda ja hiiemäe hoiu seltsing ei ole seda oma nägemuses niimoodi kirja pannaud, siis mina soovitan neil seda teha. Võib-olla see ei ole nende nägemus hiite hoidmisest, aga minu kogemus mujal väidab, et niita ei ole hiie hoidmisega vastuolus, okei, ma ei tea neid asju täpselt, võibolla ma eksin. See tähendab seda, et maastiku säilitamine praegu siin antud juhul on võimalik koos hiie säilitamisega. Samuti ei sega hiie olemasolu suusatamist, kelgutamist, lõkke tegemist, jaanitule tegemist, niisukesi asju. Küsimus on, mina näen, ühes tehisrajatises.

Alar Noorvee: Kaks vastuolu. Vaadete avamine, mis on vähemalt kaitsekorralduskava eelnõus kirjas, on ka vastuolus.

Marek Sammul: Jah, vaadete avamine, olen nõus, sellega tuleb vastuolu, aga see ei ole, seda saab praegu…

Keegi kohalolijatest: Vaatetorn?

Marek Sammul: Tähendab oli, kuivõrd kaitsekorralduskava on eelnõu staadiumis, siis seda saab praegu veel muuta ja mina olen täiesti valmis võtma maha siit hiiemäele planeeritud vaatetorni ja vaadete avamise, kui mulle öeldakse, et see on vajalik. Kõik see, mis mina olen kaitsekorralduskavasse kirja pannud, on tekkinud siinsamas ruumis peetud arutelude tagajärjel ja siin on väga vähe, muidugi on siin tugevalt minu enda arvamust sees, aga ma ei ole enda arvamust kunagi kuskil kunagi peale surunud ja need vaadete avamised, vaatetornid, need me oleme kõik siin samas ruumis läbi arutanud ja koos kokku leppinud. Samamoodi, kui me siin lepime kokku, et me ei tee hiiemäele vaatetorni, me ei ava seal vaateid, siis mina kirjutan selle kaitsekorralduskavasse sisse ilma silma pilgutamata ja sest see on kohalik inimeste soov ja mina lähtun sellest.

Heik Past: Ma arvan, et me oleme kaitsekorralduskava nagu sa ütlesid, Marek, läbi arutanud siin paljude inimeste juuresolekul pikka aega. Kahju, et ta ei ole jõutud oma lõpufaasi ja ma küll teeks ettepaneku, et me kaitsekorralduskava kallale ei läheks, vaid katsuks selle elu niimoodi, et igat tegevust on võimalik arutada, kuidas teha, mida teha.

Alar Noorvee: Niipalju ma kommentaariks ka, et ma ei ole küll sellega kokku puutunud, kaitsekorralduskava koostamisega, aga tekib natukene selline kummaline tunne, on toimunud pikad arutelud seoses planeeringuga oma ajal, kaitsekorralduskavaga ja nüüd kui midagi edasi minema hakatakse tõsiselt, kui juba alustatakse, kui on paigas mingil määral, arutelud tehtud, siis tekivad vastuolud. Oleks pidanud need vastuolud tekkima juba varem.

Marek Sammul: Jah. See on niisukene veider olukord, et see vastuolu nende usuliste tõekspidamistega tuli teravalt ülesse aasta, paar tagasi või ütleme viimasel aastal. Kui me siin samas olime, peaaegu, suures osas selle sama seltskonnaga ka paar aastat tagasi, siis need vastuolud ei tulnud esile. Mina ei oska seda kommenteerida. Inimeste arvamused elust ja nägemused ja prioriteedid muutuvad. loomulik asjade käik. See, et kaitsekorralduskava ei ole ellu rakendunud, see tuleneb juriidikast ja see on omaette teema tõesti. Praegusel juhul on nii, et niipea kui kehtestatakse see antud detailplaneering, niipea tuleb kaitsekorralduskava selle järgi ümber teha, kui teda ei ole vahepeal enne kehtestatud, kui kaitsekorralduskava jõuab vahepeal ministri allkirjani enne kui see detailplaneering kehtestatakse, siis tuleb detailplaneering kaitsekorraldukava järgi ringi teha. Nii see elu käib.

Andres Anderson: Sellepärast me teemegi koostööd.

Marek Sammul: Sellepärast me siin koos olemgi, jah.

Hetti Kask: Keskkonnateenistuses on see praegu kolmas selline menetluses olev asi, üks on Rapla lähedal, kus on läbi riigihanke tellitud keskkonnauuring peale, mille vahendid saime talveks, mil mitte midagi ei saa teha ja jälle aasta seisab. Teine on üks maavara kaevandamine, kus oli vaja teadlaste uuringuid peale, jälle aasta. Ja kõik lihtsalt on sellised, tuleb lihtsalt läbi käia. See on meie maakonnas kolmas selline, ei midagi erandlikku.

Alar Noorvee: Eks on neid probleeme siin ja sealpool ja ka mujal olnud ja esile kerkinud ja vastuolusid. Väga kena oleks kui saaks kompromissi leida. Samas kui praegu võtta selle järgi, et kui kaitsekorralduskava eelnõu on läbi vaieldud, siis tegelikult peaks ka vald tunnistama selliseid asju, et võimalikult vältida vastuolusid kaitsekorralduskava eelnõuga. Nad on ju ise ka tegelikult kokkuleppele jõudnud kaitsekorralduskavaga omal ajal.

Marek Sammul: Küsimus vallale, tähendab kui kaitsekorralduskavas on kirjas see, et tollaste kokkulepete järgi me ju jõudsime järeldusele, et ühe tõstuki võib paigaldada, rohkem tõstukeid ei paigaldata esialgu kui üks ja see oli tollane kokkulepe, mis jäi. Seal oli veel üht kui teist sinna juurde, samamoodi sai tookord kokku lepitud see, et Tõnniauku ei puuduta, hiiest tookord ei räägitud, kõik olid tõenäoliselt nõus, et see hiis ei ole niiöelda hiiena säilinud, seda ei ole hiiena enam kasutusel, küll on Tõnniauk väga konkreetselt ja selgelt määratletav objekt ja kellelgi ei tekkinud probleemi või tõrget Tõnniaugu säilitamise osas ja nende vastavatest meetmetest nii öelda tarvitamisele võtmise osas ja tookordne lahendus oli see, et me lubame ühe suusatõstuki. 

Andres Anderson: Seal, kus ta oli.

Marek Sammul: Ja tookord oli juttu sellest, kus ta oli. Kui ta nihkub siia, sinnapoole, selles ei ole küsimust, aga ma ütlen, ma lähtun ka suuresti tollastest kokkulepetest ja ma lähtun ka praegu. Ma ennem nüüd arutluse esitasin, ma olen jätkuvalt seisukohal, et üks suusatõstuk sellele mäele on piisav. /Kasseti vahetus diktofonis./ On keskkonnamõjude hindamises nüüd juttu? /Arvukusest./

Alar Noorvee: Põhimõttelisest on, aga selle järgi, mis on nüüd projektijuhilt saadud hinnangud, palju võiks olla maksimaalne külastajate arv päeva jooksul. See on nelisada inimest maksimaalselt arvestatud. See oleks nagu maksimaalse külastuse korral.

Marek Sammul: Kas see, ilmselt on ka arvestatud selle kämpingu osaga, mis sellest tulenev koormus on ja kuidas see mõjutab keskkonda?

Alar Noorvee: Jah. Kõige peamine mõju, mis seal on, kui duši all käiakse ja süüa tehakse, siis on reovee maksimaalsed kogused on ära hinnatud, mis võivad tekkida maksimaalselt. Iga päev maksimumi ei teki. Need on praeguse seisuga välja toodud maksimaalsed võimalused, reostuskoormused, mis toob välja selle, et on vaja reovett puhastada. Viimased andmed olid, et see püütakse juhtida Lelle...

Rein Tamme: Ära vedada, kogumiskaev ja äravedu, siis ei teki seda, et kui inimesed käivad, et see biopuhasti peaks rikki minema või mis iganes. (?) Lihtsam esimese hooga teha kogumiskaev ja kuna Lelles on biopuhasti olemas, siis see teeb ka kogu selle projekti keskkonna suhtes paremaks. Maasse midagi ei lase, ainult tarbime vett.

Marek Sammul: Kui suur vee hulk tarbitakse? Kas see ettekujutus on ka enam-vähem olemas, kui suur on see tarbitav vee kogus ja kas see võiks mõjutada siin oluliselt midagi? Ilmselt vist mitte?

Alar Noorvee: Ei, siin puurkaevu keskmine vee annus piirkonnas on kordades suurem kui vajalik veetarve.

Andres Anderson: Biotiikidest olete nüüd loobunud täiesti?

Rein Tamme: Jaa. 

Ülari Luisk: Ei ole mõtet, seda veetarvet ei ole nii suurt.

Alar Noorvee: Siin on nagu see probleem ka keskkonnamõjude koha pealt, et suured kõikumised, üks päev võib olla on sada inimest, teine päev võib olla kolmsada inimest. Aktiivmuda puhastust suurte vooluhulga ja reostuskoormuste kõikumistega käima ei paneks. (?) Märgala jaoks ei ole ruumi, sobiks ka maastikku hästi, aga kui ei ole ruumi, siis tekivad omad küsimused.

Marek Sammu: Märgalapuhastiga tekiks ka see probleem, et suur osa külastatavusest on talveperioodil, mil nende aktiivsus on väiksem. Oleneb tehnoloogiast.

Alar Noorvee: See on võimalik tööle panna küll, aga see vajab suuremaid alasid ja see antud hetkel ei ole see ilmselt otstarbekas.

Marek Sammul: Äravedu, ma arvan, on kaitseala seisukohalt kõige parem lahendus.

Rein Tamme: Tuleks parkla nurka /kogumiskaev/, seal on looduslik auk sees, mis mingil ajal rikutud, igasuguseid nurgakesi, asju, mis kuskilt lükatud, tehtud.

Alar Noorvee: Ma teen ettepaneku kuulutame tänase arutelu lõppenuks. Ma viin need täiendused siia aruandesse sisse, siis saab välja kuulutada juba lõpliku keskkonnamõju arutelu. Minu praegune seisukoht on, ma pean küll selle hiieasja üksipulgi läbi vaagima, nii et võib-olla siia tuleb muutusi, aga esialgne keskkonnamõjude hinnang näitas, et see antud juhul, maastikuilme muutused olid kahe tõstuki puhul, olid küll kahekordselt suuremad aga oodatavasti on majanduslikud mõjud positiivsed , et need tasakaalustavad siis teineteist. Kuigi see ühe tõstuki variant teise koha peal, ei olnud vahet, ühe punkti võrra halvem variant, aga sisuliselt, praktiliselt võrdsed. Seda tuleb mullatööde mahu järgi välja, et kas midagi muutub, aga praegu variandi järgi esmapilgul, kui ei olnud nii täielikke andmeid, siis tundus, et nad on suhteliselt võrdsed võimalused. Selle koha pealt, kui nüüd jällegi usuliste tõekspidamistega vastuolud ja see vastuolu, et kogu mägi peaks olema hiiekohana säilitatavana välja jätta, siis muud vastuolud ei ole seal nii suured keskkonnamõju hindamise põhjal ja ka need muud positiivsed mõjutused kaaluvad keskkonnamõju hindamises praegu selle üles, et sinna üldse midagi ei teeks, et see tugev negatiivne mõju usuliste tõekspidamiste suhtes sai teiste positiivsemate mõjude poolt jälle üles kaalutud, nagu sotsiaalmajanduslikud mõjud. Praegu see asi tuli niiviisi välja, kui nüüd selle viimase alternatiiv lahti kirjutada, mis on mõningate nüanssidega erinev nullalternatiivist, ma mõtlen siis, kus üldse midagi ei tehta. Eks näeb, kas see tähendab siis muudatusi või mitte. Seda ma ei oska praegu kohe öelda, ei taha nagu bluffima ka hakata.

Marek Sammul: Mul on lisaküsimus, kuivõrd ma ei mäleta neid detaile täpselt, kas ühe tõstuki variant oli ainult selline, mille juures oli kohustuslik selle asukoha muutmine, või võis see olla ühe tõstuki variant ühes nendest asukohtadest. 

Alar Noorvee: Soovituslikult oli küll, et ta muudaks asukohta, aga me ei välistanud, et ta on ka üks nendest.

Marek Sammul: Kas see nii öelda lõppjäreldus või see hinnang sõltub sellest, kas me räägime ühe tõstuki variandi puhul ühest, teisest või kolmandast asukohast, kui me jätame selle kõrvale, mis puudutab mullatöid, mille kohta ei ole praegu lihtsalt piisavalt infot, kui me räägiksime, et jääb üks nendest kahest tõstukist ja räägime sellest variandist, et praegu hinnati ühe tõstuki variant kus tõstuk on paigutatud nende kahe vahele selle autotee peale, kas sellest see lõppjäreldus, see lõpptulemus muutub?

Alar Noorvee: Antud hetkel ta väga suures osas ei muutunud, aga seda peaks võib-olla natukene korra üle vaatama.

Marek Sammul: See oleks huvitav teada, et kas sellest midagi muutub, kui see ühe tõstuki variant, kui see üks tõstuk on paigutatud ühte, teise või kolmandasse kohta. Ta loogiliselt ei tohiks suurt seda lõppjäreldust ilmselt mõjutada, aga ma ei tea detaile.

Alar Noorvee: Siin tekivad pisinüansid, et kuhu poole see libisemine parem. Pelgalt kaardi põhjal võib natuke valesid järeldusi teha.

Marek Sammul: Tähendab tegelikult on ühe tõstuki variandi puhul üks asi veel, mis tuleb juurde. Kui ma lähtun sellest oma soovitusest, et teha suuskadele ja lumelaudadele üks tõstuk ja kelgutajad ja snõutuubid ja need asjad käivad nööri otsas tipa-tapa mäest üles, siis see tähendab seda, et tegelikult avaneb üks nõlv kelgutajatele /näitab plaanil/ või kellele iganes juurde või nendele lumelauduritele või kellele iganes, ma ei tea, kuidas pidi ta parem on, aga see rada, mis praegu on planeeritud ühele neist tõstukitest vabaneks siis laskujatele.

Rein Tamme: Ärge nüüd, Marek sa praegu…

Marek Sammul: Tähendab kui paigutatakse üks tõstuk, ükskõik kuhu. Näiteks ütleme, et jääb see punane tõstuk. Osutub, et see punane asukoht on kõige parem jääb see tõstuk /näitab plaanil/. Siis see tähendab seda, et kui rohelist tõstukit ei tule, siis see tähendab seda, et siit saab keegi alla lasta.

Mitmed koosolekulised läbisegi: Sealt ei saa alla lasta. Sealt ei ole võimalik.

Alar Noorvee: Seal on see asi natukene ekstreemsport juba.

Marek Sammul: Aga ekstreemspordist me räägimegi siin või selle arendamisest.

/Üldine naer./

Keegi koosolekuline hõikab: Pigem puhkus.

Marek Sammul: Sealt on ju tuldud alla, seal oli suusarada.

Rein Tamme: See oli aastaid tagasi.

/Kõik vaidlevad läbisegi./

Tõnis Kurisoo: Meil on valitud selle tõstuki kohad, need kaks kohta, kus ühes on kaevandatud karjäärina ja teisel oli krossirada, kus on võetud juba varem nii öelda hammaslohk sisse, sest mõlemad tõstukid, need ei ole sirgjoonelised, vaid nad vajuvad kolm ja pool meetrit läbi ja see kolme ja poole meetrine läbivajumine, nüüd kõige vähem on vaja kaevandada just nendest kohtadest. Sellepärast me valisime need kohad välja.

Marek Sammul: Ma saan sellest aru, sellest oli ennem juttu ja selles ei ole küsimus, aga ma nagu ei saa aru, tähendab, kuidas on nii, et on mingi rada, mida mööda mäest üles saab, aga mäest alla ei saa.

Rein Tamme: Mägi on ikkagi muna, selles ongi iva, meil on ikkagi valitud selle järgi, et teatud kohad on kõige kõrgemad kohad, mis ei jäägi lohku.

Tõnis Kurisoo: /Otsib üles läbilõike paberil./ Ma näitan siit seda kohta. See on see, kus on kaevandatud karjäär. See tähendab seda, et siin on olemasolev nõlv, käib niimoodi, siit on vaja nüüd kaevandada sisse, seda osa on vaja täita. See on selle kohta. Ta kasutab seda ära. Aga seda teekohta, siis tuleks kogu nõgu kaevata.

Marek Sammul: Ma saan sellest aru. Nüüd ma küsin seda, miks selle raja pealt ei saa kelguga alla lasta.

Kohalolijad selgitavad läbisegi: Ta on niivõrd järsk. Ta on munas ka. 

Marek Sammul: Kelguga hüppamine oli kõige suurem lõbu vanasti, siis kui mina käisin.

/Üldine vaidlus./

Alar Noorvee: Loeme tänase ametliku osa lõppenuks.

/Koosoleku mitteametlikus osas arutati pinnase teisaldamise hulka ja teisaldamise hädavajalikkust ning nõuti äriplaani koostamist./

Lindistuse kirjutas ymber Lembi Sepp